Tokyo, 1996
Min herre.
Tiden er inne.
ROXANE COSS
-Hvem er det? -Hyperdeath.
Hyperdeath?
Jeg er tilbake på tirsdag.
Spenn fast sikkerhetsbeltene. Kapteinen har begynt innflygingen.
POLITI
Flytt dere!
Sånn fattigdom. Dette er et dårlig sted å bygge en fabrikk.
Ja.
Vi trenger 12 til!
Operasangerinnen har nettopp landet. Vi har satset mye på denne festen.
Presidenten må komme. Det er påkrevet.
Men for helsike, si til ham at han skal ta det opp på video.
Ja, Hosokawa kommer. Bygger han ikke fabrikken, har vi gjort alt forgjeves.
Greit.
Hva skal jeg si til alle nå? Til japanerne?
Alltid må jeg framføre unnskyldningene.
En ære at De besøker landet vårt, herr Hosokawa.
-Æren er på min side, visepresident. -Takk.
Jeg beklager så mye at presidenten ikke kan være til stede.
Han sitter i samtaler med Israel nå.
Herr Hosokawa forstår at statsanliggender har forrang.
-Han er en enkel forretningsmann. -Nei.
I morgen skal jeg vise Dem mulige byggesteder for Nanseifabrikken.
Ja.
Den franske ambassadør Thibault med frue.
Hyggelig.
En glede å møte Dem, og takk for at De har brakt et slik talent hit.
Herr Hosokawa er takknemlig for å få høre Ms Coss i slike omgivelser.
En mulighet man får kun én gang i livet.
Flyturen var lang og turbulent.
Overalt er det soldater som vifter med våpen.
Det er skremmende.
Så Italia, England og USA. Jeg mener det.
Italia, England og USA. I det neste året, i alle fall.
Ikke engang Teatro Colón, samme hvor mye de betaler.
Vent litt... Ja?
-De er klare. -De er klare.
Jeg ringer deg senere. Ha det.
Greit. La oss få dette overstått.
-Er det blekksprut? -Ja. Veldig godt.
I mitt land er opera omtrent hellig, så...
Señorita Coss. Nydelig! De ser henrivende ut.
-God kveld. -Takk, Ms Coss.
Herr Hosokawa, får jeg presentere Roxane Coss?
-En stor ære. -Æren er på min side.
De ville høre "Rusalka"?
Han likte å høre Dem synge den i Wien.
Takk.
"Skulle noen drømme om meg, må han minnes meg når han våkner."
Det er en poetisk tanke. Jeg avslutter programmet mitt med den.
De vet det er "Den lille havfrue"?
Men det er opera, så alle dør til slutt.
Skal vi? La oss begynne.
-Takk for at De kom. -Takk for invitasjonen.
Han er operafan. Tryglet nærmest om å få bli med.
Ja vel. Jeg håper du verdsetter det, padre.
Kom her. Du kan stå der.
Mine damer og herrer, vi er Frihetsbevegelsen i sør.
Vi søker president Masuda.
Ta ett skritt fram, president Masuda.
-President Masuda kunnne ikke komme. -Du lyver!
-Ned på golvet! Vær stille! -Trekk for gardinene!
Finn presidenten! Legg dere på golvet!
-Tolk. -Tolk?
-Stille! Hvor er president Masuda? -Stille!
-Hvor er presidenten? -Hjemme.
-Fortell! -Han måtte se en såpeopera.
-Han takket ja, men ombestemte seg. -Såpeopera? Er det sant?
-Ja, det er sant. -Du lyver!
-Si sannheten! -Det er sannheten. Det er det.
-Han er ikke her. -Det må han være.
-Jeg forlater deg aldri. Jeg lover. -Flytt deg, jeg får ikke puste.
Be dem slutte å skyte, ellers dreper vi dere!
-Han kan ikke. -Kom igjen!
Rolig.
Sett igjen våpnene utenfor døra.
Gå ut foran gislene med hendene bak hodet.
Sett våpnene utenfor døra. Gå ut foran gislene, med hendene...
De krever at alle gislene løslates umiddelbart.
President Masuda, som skulle vært på tilstelningen,-
-kommer ikke til å gi etter.
Kona til geriljalederen er blant de mange hundre politiske fangene...
Hvor er du fra?
Paris.
Hva gjør du her?
Hvordan kan du synge sånn?
Vær så snill.
Nei, nei. Det går bra, takk.
Vær så snill.
Takk.
Arigatéo.
-Pass på veska mi. -Fjern sperringen.
Reis deg, du skal åpne døra.
-Stille! Reis deg. -Ja da.
-Reis deg! -Ja.
Jeg skyter deg om du prøver å flykte. Forstått?
-Sønnen min. -Ti stille og lukk opp døra!
Joachim Messner. Jeg jobber for Røde Kors.
Jeg er ubevæpnet.
-Det er Røde Kors. -Slipp ham inn.
Er du sikker på at du vil gå inn? Det er ikke sikkert du slipper ut.
De lar meg gå. De er ikke ute etter flere gisler nå.
Han er ubevæpnet.
Kom inn.
-Hvem er du? -Messner. Jeg er sveitser.
Jeg snakker veldig lite spansk.
-Få tak i tolken. -Hent tolken.
Jeg kan litt engelsk, men ikke kameratene mine.
-Jeg har en tolk utenfor. -Nei, ingen flere! Vi har tolk.
Vent.
Tolk!
-Er det greit? -Vær forsiktig.
Er du tolk? Engelsk, fransk? Språkpreferanser?
Gen Watanabe. Ingen preferanse.
Vi vil de skal forstå at alle gisler må frigis betingelsesløst. Uskadd.
Hent president Masuda. De vil ha ham. De frigir alle i bytte med ham.
-De gir dere ikke presidenten. -Det var ham vi kom hit for.
Jeg kom hit på ferie. Det virker som ingen av oss får det som vi vil.
Han har rett. Masuda vil aldri komme.
Ingen har spurt deg.
Såret hans må sys. Jeg tilkaller lege.
Nei! Ingen lege, ingen skal sys!
-Han var uansett ikke spesielt vakker. -Ingen forhandlinger om han blør i hjel.
-Hvor er sysakene? -Jeg vet ikke.
Hvorfor vet du ikke det? Hent dem! Skynd deg!
Løp, for faen!
Har vi en lege her?
Hjelp ham, det er mannen min. Hjelp ham.
Vi har bare fem minutter på oss.
Ikke vær redd. Jeg har førstehjelpskurs.
Se opp.
Ett, to...
Unnskyld.
Hvem kan sy ham? Hvem kan sy?
Du, sy ham.
Nei, det gjør jeg ikke. Beklager.
Hvem kan sy?
Nei, nei, nei.
Nei, nei...
Ikke mer, ikke mer...
Gå tilbake til plassen din.
-Legg dere ned, begge to. -Nei, jeg venter utenfor.
Skriv ned kravene deres. Jeg er tilbake om en time.
La ham gå. Han får gå.
Ja, jeg kommer.
Fort!
Dere får alle kvinner, arbeidere-
-og prester. Alle syke. Vær så god, sjef.
Førstesida er ting vi trenger. Den andre skal leses opp for media. Våre krav.
"Alle politiske fanger i myndighetenes ulovlige fengsler må settes fri." Alle?
Alle.
Det er deres brødre og søstre. De er beredt til å dø for dem.
Ingen trenger å dø.
Vel, vi skal alle dø en dag.
Men nå er det opp til myndighetene.
Om det blir blodsutgytelser, er det deres skyld.
Hør etter!
Vennligst reis dere opp. Kan dere reise dere, takk.
Kvinnene på høyre side.
Mennene på venstre side.
-Kom igjen. -Du skal hit.
Alle syke skal ut av huset.
-Jeg elsker deg. -Og jeg deg.
Gå til den siden.
-Christopf! -Rør på dere.
-Hva feiler det deg? -Insulinet mitt er på hotellet.
Har du diabetes?
Hjelp! Vi trenger hjelp! Denne mannen er syk.
-Nei. -Han er syk. Han trenger medisiner!
Flytt henne dit. Alle kvinner skal dit.
-Det går bra. Det går bra. -Nei, du skal ut herfra.
Kvinner på ene siden, menn på den andre.
-Vent der. -Ta henne.
Flytt deg. Tilbake!
-Greit. -Gå tilbake. Gjør som jeg sier.
-Alle kvinner bort dit. -Kvinnene skal rygge.
Ta ham.
Gå tilbake i rekka.
Alle arbeidere får gå.
De eldre også.
Padre, du kan gå.
Kom.
Jeg blir her. Dere kommer til å trenge en prest.
-Det er best du går. -Med all respekt, señor.
Jeg blir her.
Trekk dere tilbake.
Greit. Vi skal gå ut nå. Kvinnene først.
Følg etter meg.
På én rekke.
Pent og rolig.
-Alt kommer til å gå bra. Gå ut. -Skynd dere.
-Alle syke skal ut av huset. -Kvinner hit bort.
Alle dere går ut på én rekke.
-Vent. -Nei. Nei!
Hold styr på dem!
Gå dit bort.
Pass på henne.
Vi sa vi skulle løslate alle kvinner.
Hun er veldig viktig. Det ville være en tabbe å frigi henne.
Bevar roen. Fortsett å gå.
Hva gjør du? Vi slipper alle ut. Bevar roen.
-Alt i orden? -Det går bra.
Bare gå inn i bussen. Takk.
Vent på Roxane. Hvor er Roxane?
Hun er ikke ute! Roxane Coss er ikke ute!
Roxane! Hvor er hun?
Roxane!
Nei!
-Ikke skyt! Ikke skyt! -Slipp meg inn!
-Ring etter ambulanse! -Slipp våpenet, Ishmael!
Det går bra.
Katolikk?
Jeg vet ikke. Han er norsk.
Jeg har aldri spurt ham.
Katolikk?
Jeg er født i den troen, men jeg vet ikke hva han er. Vi er bare kolleger.
Jeg gir deg syndsforlatelse.
I Faderens, Sønnens og Den hellige ånds navn.
Gir du ham den siste olje?
Må Herren som gir deg syndsforlatelse, gi deg trøst og frelse.
-Nå har vi en død mann. -Det er vel ikke noe nytt for deg.
Sangerinnen må slippes fri. Herr Watanabe?
Nei, bare om presidenten kommer.
Du sa alle kvinner. Hvordan kan vi forhandle om jeg ikke stoler på deg?
Hør her, Røde Kors, vi er ikke på samme side.
-Jeg velger aldri side. -Da er du på maktens side.
Det er du som har våpen. Du har makten, så slipp henne, er du snill.
Jeg sa nei. Vi trenger henne mer nå enn før.
Hun blir her.
Hjelp til her. Sjekk alt sammen, se at det ikke ligger våpen oppi.
Her har du antibiotika. Ta dem.
Greit. Takk.
De burde ikke ha tatt inn maten på den der.
De kunnne gjort det i to omganger, av respekt.
De har ingen respekt for noe eller noen. De er umenneskelige.
Jeg skal prøve å få deg ut snarest mulig.
Takk.
AMBULANSE
-Mordere! Mordere! -Mordere!
Brødre og søstre! Vi er ikke mordere!
Det er staten som er mordere! Hæren er mordere!
De sulter oss i hjel!
Vi slåss for folket!
Frihetsbevegelsen i sør!
-Alt ordner seg. -Få nye ordrer av major Alfredo.
Bli med ham, Beatriz. Kom hit.
-Hvorfor er vi her? -For folket.
For folket. Du er deres soldat.
Om noe skjer, om noen dør, så er det for folkets skyld.
-Får jeg lov til å tre av? -Tre av.
Sjefen min, Hosokawa, har bedt meg overbringe hans kondolanser.
Han ville jeg skulle si at Deres akkompagnatør var meget begavet.
Veldig omtenksomt av ham. Kan du gjenta navnet på sjefen din?
Hosokawa. Han føler seg ansvarlig for det som har skjedd.
Han har ikke skutt noen.
Herr Hosokawa...
Gen sa at De føler Dem ansvarlig.
Det er De ikke.
Han løy om å bygge en fabrikk her for å kunne få høre Dem synge.
Det var umulig å akseptere en privat- konsert av en så stor stjerne som gave.
Han blir alltid rørt av Dem.
Han har hørt Dem på La Scala, i London og New York.
Han må elske opera.
For ham er opera synonymt med Deres stemme.
Han er skyld i at akkompagnatøren døde.
Nei.
Vær så snill, jeg synger på mange privatfester rundt om i verden.
Jeg kom ikke hit for å synge for Dem. Jeg kom fordi de betalte for det.
Skal noen ha skylden, er det jeg. Jeg takket nei flere ganger...
Til tilbudet ble høyt nok.
Tro meg. Jeg er flink til å skylde på folk.
Men jeg skylder ikke på Dem.
-Hva er det? -Kjøtt.
Jo, jeg ser det. Men hva slags kjøtt? Det er vel best ikke å spørre.
Takk.
Alle vet hvor plassen deres er?
-Alle vet hvor plassen deres er?! -Ja!
Nå! Kom igjen! Fort!
Skynd dere! Fort!
Fortere, fortere!
Alle er døde. Kom, vi går.
Forflytt dere først til venstre og høyre...
Kom hit, gutt.
La oss ta en prat.
Jeg har ikke lov.
Jeg sier du får lov.
Du har 40 sekunder på deg.
Det viktigste er å barbere seg med skjeggstubbene, ikke mot. Alltid.
Men det er enda viktigere at vannet er veldig varmt.
-Hva gjorde du? -Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke!
Sjef!
Han sløste med vannet og det tok slutt.
-Gilberto forstår ikke. -Nei! Senk våpenet!
Takk.
Myndighetene har stengt av vannet til huset for å gjøre det mer utrivelig her.
Det forstår jeg.
Vi trenger vann.
Major Alfredo vil skyte noen for å vise hvem som bestemmer.
-Men jeg har en annen idé. -Hva da?
Jeg vil De skal synge.
Jeg vil De skal synge så høyt at udyra der ute kan høre Dem.
Hjelper det?
Det kan minne dem på hva som står på spill.
Nei. Jeg vil ikke synge. Ikke for dere.
-Han ber Dem gjøre som de sier. -Skyter dere meg hvis ikke?
Dere har tatt en kvinne, en amerikansk kvinne.
Hva tror dere skjer med dere om dere skyter meg?
Jeg trenger ikke gjøre som dere vil.
Madame Coss, vi overlever ikke lenge uten vann.
Men vi overgir oss ikke. Vi må befri våre brødre og søstre.
Vi er alt de har. Så syng, er De snill.
Når de høres Deres vakre stemme-
-så vil kanskje denne kriminelle regjeringen finne en løsning.
-Hvor lærte du engelsk? -På universitetet.
Jeg er lærer. Jeg var lærer.
Historie. En gang i tiden.
Jeg har aldri gått en uke uten å synge, om jeg har vært frisk.
Jeg må begynne å øve snart. Jeg vil bare ikke føye dem.
Herr Hosokawa... Hva mener De?
Syns De at jeg skal synge?
Han sier at stemmen Deres aldri kommer til å tilhøre dem.
Spiller noen av dere piano?
Nei.
Når begynte De å høre på opera?
Faren hans tok ham med da han var liten.
Når begynte De å synge?
Jeg vet ikke. Jeg husker ikke. Moren min sier at jeg alltid sang.
-Unnskyld? -Ja?
Kan du spille piano?
Be Røde Kors sende inn en lærer, så skal jeg lære det for henne.
-Ja. Takk. -Jeg sang, dagen lang.
Det var som et språk jeg kunne.
Da jeg var sju år, fant min mor en lærer til meg, resten er historie.
De, da? Når lærte De å...
Det De gjør.
Jeg ble ingeniør.
Ja vel. Har De tegnet den?
-Fra vinduet. -Jeg er veldig imponert.
Monsieur Thibault? Spiller De piano?
Ja. Litt.
Bravo!
Takk. Takk.
Takk.
God dag.
Hvor er megafonen?
Takk.
Har du kjøpt den?
-Har du kjøpt den? -Nei, jeg fikk den av dem.
-Og nyhetskanalene? -De er informert.
Hvorfor hjelper du dem?
Fordi dere trenger vann og jeg vil ikke flere skal dø.
-Vær så snill. -Nei, De synger ikke.
Ikke skyt!
Sikker på at de ikke skyter? Alle liker ikke opera.
Litt kjapt!
Dæven steike!
Klar!
Jeg trenger ikke den. Den er ikke bra.
-Jeg tar det forfra. -Hva skjedde?
Jeg har ikke sunget på en uke. Jeg begynner på nytt.
-Klarer du det? -Ja, om du slutter å snakke.
Om igjen! Fra begynnlsen!
Begynn!
Forfra, kom igjen.
Mest minneverdige konsert jeg har hørt.
Hva syns du?
Gislenes sikkerhet har høyeste prioritet.
Se. Så herlig.
Se på henne. Hun stirrer på deg.
Jeg vil snakke med henne. Vær tolken min.
Snakker du spansk? Han er ganske god i det.
Snakker du spansk?
Litt.
Vi kan alle snakke spansk.
Men jeg burde kunne snakke det bedre.
Spansken din er veldig bra.
-Likte du musikken? -Den var veldig vakker.
Carmen!
Lurt å spørre henne om musikken.
-Her er hun, sjef. -Takk, Carmen.
Madame Coss.
Jeg vil si takk for hjelpen.
Om du virkelig vil takke, kan du sette meg og alle de andre fri.
Det kan jeg dessverre ikke, men jeg kan gjøre det mer bekvemt for Dem.
Hei.
Vær så god.
Jeg sang for maten. Dette er belønningen min.
Hva heter du?
Carmen.
Roxane.
Beklager. Jeg snakker ikke spansk.
Takk. Dette var hyggelig.
Nå vel... Det var hyggelig å snakke med deg.
Adiós, Carmen. Takk.
-Skal vi hente Gen? -Hva er i eska?
Noteblad og kremer til ms Coss. En kortstokk. Det vanlige.
Hva pokker står på?
Er du i CIA?
-Hva er du? -En idiot. Det er det jeg er!
En komplett idiot!
Jeg er en fordømt idiot som tilbringer livet med å megle-
-mellom folk med våpen!
Trodde du at jeg visste om dette? At de forteller meg noe?
De forteller meg ingenting! Så bare finn noen andre!
Jeg fant dette på rommet mitt og tenkte på Dem.
Nei, jeg spiller ikke.
Kan ikke fordra ting jeg er dårlig til. Så spill, du.
Nei, nei.
-Ja. -De skal lære meg å spille, hva?
-Dronning. -Greit.
-Dette vil ta en evighet. -Ja.
-Du får ikke lov å bruke den. -Jeg vet det.
Du synger som sommerfuglene.
Ikke slå på tv-en! Er det forstått?
Ikke slå på den jævla tv-en!
Du minner meg om sønnen min da han var 16.
Jeg er ikke sønnen din.
Jeg vet det.
-Jeg beklager. -Stikk!
Tolk.
-Hva vil du? -Hysj!
Bare lytt.
Lær meg å lese.
Lær meg bokstavene på spansk.
Vil du lese på spansk?
-Og engelsk. -Og engelsk...
Ja, det kan jeg gjøre.
Klokka to om natta, etter tredje vaktskiftet.
Ved skapet for porselen bak kjøkkenet.
Sov videre.
La oss begynne.
Ja.
-Det er springeren. -Springer?
-Hoppe, altså? Kan jeg gå sånn? -Nei.
-Vil du gifte deg med meg? -Ja, María.
"Are you married?"
-"Are you married?" -Veldig bra.
Klossete. "Clumsy."
Unnskyld.
Er du gift??
Gift... du?
Driver du og lærer deg engelsk? Forstår du?
Bra!
Jeg har vært gift to ganger.
Første gangen var jeg veldig ung.
Og det varte i fire måneder.
Andre gangen giftet jeg meg med manageren min.
Ingen god investering fra min side.
Men jeg var så ensom, så...
Hvordan tror du det er med de andre?
Hvordan er det med Hosokawa?
Er han gift?
"Chicago es una ciudado hermosa."
"Chicago es una ciudad hermosa."
Du er ikke eneste eleven min.
Jeg lærer Carmen å lese og skrive.
Er hun flinkere enn meg?
Ja. Det er få elever som er like flinke som henne.
Ms Coss?
"Chicago es una ciudado hermosa."
"Chicago er en vakker by."
Jeg er fra Chicago. Har jeg fortalt det?
Den er det. Den er veldig vakker.
Det er kaldt der om vinteren. Veldig kaldt.
Og somrene er varme. Nesten uutholdelig varme. Det er...
Nei, ikke oversett det. Han trenger ikke vite at jeg er idiot.
Er det meg?
Jeg forstår.
-Hun er i ferd med å falle for ham. -Señora Coss?
Falle for señor Hosokawa? Har hun sagt det?
Kanskje. Hun snakker med meg om morgenen når jeg er vakt hos henne.
Men jeg forstår ikke hva hun sier. Du burde lære meg raskere.
Men señora Hosokawa da?
Hun bor i Japan.
Millioner av kilometer herfra.
Dessuten kommer han ikke til å dra hjem.
Hva mener du med at han ikke kommer til å dra hjem?
Nå bor vi her.
Men ikke for alltid.
Vi har bare noen minutter. Jeg vil snakke om det du sa.
Hva mente du med at nå bor vi her?
Tenk deg om, Gen. Ville det vært så ille om vi ble boende her?
Men dette må ta slutt, før eller siden.
Slike situasjoner varer ikke evig.
Ingen er ulykkelig her.
Her er vi alle ulykkelige.
Er du ikke lykkelig?
Carmen...
Et øyeblikk.
Det passet bra.
Jeg har noen spørsmål om Anton Tsjekhov.
Tsjekhov? Jeg liker bedre Tolstoj, men vi kan snakke om Tsjekhov.
-Er alt bra? Du ser litt syk ut. -Det går nok over.
Kanskje de slipper deg fri om du er syk.
Nei, jeg skal ikke ut herfra. Jeg blir her.
Se. Nå er det ledig på toalettet.
Ikke bekymre deg, Gen. Jeg kan holde på en hemmelighet.
Før sendte de inn ferdigmat. De vil visst at vi skal lage mat selv.
Kanskje de begynner å glemme oss.
Jeg håper ikke det, for din skyld.
Tilbered den.
Kjør, fortsett framover.
Fortsett hitover.
Hva er den til?
Hold hendene over hodet.
Han er klarert.
Slapp av.
Er det sant at myndighetene vurderer å skyte oss?
-Hvorfor det? -For å gi opprørerne skylden.
-Høres ulogisk ut. -Om opprørerne får panikk-
-kan de drepe oss alle i ren desperasjon.
Kan du gi dette til myndighetene?
Vi bør snakke om dette. Dette kan ikke fortsette.
-Vær så snill, de spiller. Sett deg. -Er det en sjakkskole nå?
Sett deg.
Du var vel lærer før alt dette? Kona di sitter fengslet.
Barna dine bor i Sverige, hos slekt i Stockholm, ikke sant?
-Er dette en trussel? -Nei, det er det ikke.
Om de tilbyr å løslate kona di pluss en håndfull fanger-
-som ikke soner for voldsforbrytelser, kan du da tenke deg å frigi gislene?
-En håndfull fanger? -Ti stykker. Det er ikke offisielt ennå.
Jeg må overbevise motparten.
Og fritt leide til Venezuela for dere alle.
-Fly til Stockholm fra Venezuela. -Der jeg får treffe barna mine igjen?
Der du får treffe barna dine igjen.
Jeg er sikker på at de savner deg. De er nok redde for livet ditt.
Kan du ikke gjøre det for dem?
Alle.
Vi må befri alle politiske fanger.
Tenk på det.
-Gjør det raskt. -Jeg har tenkt på det.
Vent! Jeg følger deg ut.
Hva snakket dere om?
-Jeg prøvde å gi ham et tilbud. -Og?
-Vi får vente og se. -Vil de fortsette å forhandle?
-Jeg vet ikke. De forteller ikke noe. -Vær så snill. Noe må du vite.
Dette kan ikke fortsette.
Du burde gå med på det.
Vi kan ikke fortsette sånn. Vi må åpne øynene. Våkne.
Og om vi går med på det? De holder ord og vi får leve.
De løslater noen, og så, da?
Vi er kriminelle som befrir andre kriminelle.
Hele tiden på flukt, ettersøkt. Hvordan skal jeg se barna mine i øynene?
De kommer til å tilby oss mer.
-Hold ut litt til. -Som du vil.
Du har kanskje rett.
Eller så har du det ikke.
Voilà! Vi begynner med kylllingsuppe à la Roxane.
Gud.
Bon appétit.
Vent.
La oss takke for maten.
Herre, vi takker for livet og for denne maten du har gitt oss.
For menneskene som er med oss og for skjønnheten som omgir oss.
Amen.
Ok, nok om det.
-Leve revolusjonen. -Leve revolusjonen!
-Skål. Håper det smaker. -Takk.
-Carrot. Gulrot. Hva heter det? -Zanahoria.
-Det er godt.
Takk.
Unnskyld.
Det er godt.
Gen? Unnskyld...
Jeg vil be om en tjeneste.
-Vet du hvem Carmen er? -Ja.
Iblant sover hun utenfor rommet mitt.
Kan du be henne ikke gjøre det i natt?
Så skulle jeg gjerne bedt om én ting til...
Men det er kanskje for mye forlangt.
-Hva gjør du? Gå vekk! -Ti stille!
Hvor skal du med ham? De kan drepe deg for dette!
-Hva gjør du?! -Han er forelsket i operasangerinnen.
-Forelsket? -Ja og de vil være alene.
Det er som sluttscenen i "Maria".
Jeg har ikke sett den.
Greit, jeg skal ikke si noe. Men hold kjeft om at jeg sov på post.
Jeg elsker deg.
Hva er det med deg? Hvorfor er du så glad?
Nei, det er for høyt for deg. En gang til, men...
Nei! Kom tilbake.
Hva feiler det dere? Ha respekt for kameraten deres! Idioter!
Slutt å syte. De kommer til å skyte deg ned som et ekorn. Gå ned.
Carmen, få ham ned, er du snill.
Hei, Cesar! Kom ned.
Du kan ikke bli der oppe. Du har en jobb å gjøre.
Nettopp! Det hun sa.
Kom ned. Hvordan sier man kom ned?
Kom ned nå!
Er det greit at jeg går ut? Jeg vil snakke med ham.
-Tror du at hun kan få gå ut? -Jeg kan spørre.
Takk. Hun sa: "Jeg kan spørre".
-Vær forsiktig. -Hun er ei fantastisk jente.
Ja.
-Cesar har klatret opp i et tre. -Hvorfor det?
Han er opprørt.
Señor? Roxane Coss vil gå ut og snakke med Cesar.
Jeg tror tolken må bli med.
Vi kan sende dem ut med noen vakter.
Er alt i orden?
Står det noe i avisa?
Ingenting.
Ikke ett ord om oss.
Gen, si til alle...
Si til alle at vi skal gå ut.
-Alle? -Ja.
Vi må få apen ned fra treeet.
Ja.
Jeg kan få ham ned uten problemer...
Vi skal gå ut.
-Vi skal gå ut. -Alle sammen?
Ja, alle.
Kom, da. Bli med, padre.
Tiden er inne. De skal drepe oss. Det er min siste sigarett. Hva sa jeg.
Slutt å mase om det.
Kom igjen!
Alfredo? Kroppsvisiter dem.
Kom igjen.
Vis litt glede, for pokker!
Vi er ute. Herlig!
Se den vakre sola jeg har bestilt.
Hva gjør dere, gærninger?
De er som barn.
Jeg sa du ikke skulle gi dem sånt.
-Løp, løp! -De begynner å bli høylydte.
Padre.
-Si at han synger bra. -Hun sier du synger bra.
Han spør om du tror han er dum.
Nei, ikke fordi han synger. Du er en idiot som klatret opp der.
Si at mange av de beste sangerne i verden er fra Latin-Amerika.
Mange av de beste unge sangerne er fra Latin-Amerika.
Kom ned!
-Kom igjen, kom ned. -Kom ned!
Vær forsiktig.
Jeg ville ikke han skulle hoppe ned. Gikk det bra?
Er alt bra?
-Skal du lære ham? -Vil han lære?
Vil han jobbe veldig hardt for å se om han har stemme?
-Vil du virkelig lære? -Ja.
Men si at jeg lærer bedre om vi er alene.
Det får du si selv når du har lært deg engelsk.
Ishmael! Hvorfor står du der? Kom og jobb.
-Hjelp til å plukke løv. -Du vet jeg ikke får gå dit.
Løgnhals. Du vil bare ikke skitne til hendene.
-Du liker ikke å jobbe, latsabb! -Jeg jobber da.
Jeg har sett ham. Han gjør mer enn de andre.
Han er ikke stor, men han er sterk som en okse.
Kanskje, når dette er over...
-...kan han arbeide for meg. -Se, ballen til sønnen min.
Ishmael!
Når dette er over, skal du jobbe for meg, Ishmael. Husk det.
-Ja. -For meg, Ishmael.
Du kan ikke jobbe for russeren. Du skal jobbe her.
Kanskje.
Kom igjen, padre!
-Hva gjør du, Gilberto? -Be Gud om hjelp, lille padre.
Løp! Løp!
-Hva gjør dere? -Vi spiller fotball.
Kanskje du har lyst til å være med.
Kom igjen, folkens!
Snart vil de ikke lenger la meg komme hit.
-Mister du jobben? -Myndighetene har forhandlet ferdig.
Ja vel? Vi har ikke fått noe rimelig tilbud.
Vær så snill, gi opp. Gjør det i dag.
-Gå ut der alle ser dere, og gi opp. -Krava våre, da?
Snakket du til dem på samme måte?
-Kommer de til å gi opp? -De viker ikke en milimeter.
Det er fåfengt, samme hvor lenge dere venter.
-Da dreper vi gislene. -Nei, for dere er ikke mordere.
Dere må løslate dem. Nå!
Hvorfor er det alltid vi som må gi etter?
Skal vi gi opp fordi vi har en lang historie med å gi opp?
500 jævla år.
Tror du ikke jeg savner kona mi?
Barna mine?
Tror du at vi har glemt?
Tror du at denne drømmen, dette marerittet...
...får meg til å glemme?
Jeg glemmer ingenting.
Jeg er takknemlig for at det var du.
Vi klarer det, om de så holder oss her for alltid.
For alltid? Er du gal? Du var den smarteste her før.
Nå er du like sprø som resten.
Hvordan gikk forhandlingene dine?
De gikk... bra.
Gi det litt mer tid, er du snill. Vi kan ikke la uskyldige dø.
Selvsagt.
Generalen vil snakke med deg. Han er ikke på sin vanlige plass.
-Hit! -Skap mer rom.
-Dere har Gud på deres side. -Gi meg ballen.
Hit!
Sånn, ja! Sånn, ja!
-Mål! -Kom igjen!
-Løp, da! -Kom igjen, beveg dere.
Jeg spiller ute.
Mål!
Skal du ikke spille fotball?
Lag større groper.
Store sirkler. Dypere. Ikke vær redd.
Ja, og så...
Sånn.
Sånn, ja.
Han er ikke bevæpnet!
Nei!
Han er ubevæpnet! Jeg sa at han ikke var bevæpnet! Nei! Ishmael!
Carmen!
Se opp, Gilberto!
Ikke dø, ikke dø!
Nei! Nei!
Carmen!
Det er kona mi! Det er kona mi!
Carmen!
Roxane!
Nei!
Simon!
Herr president.
ETT ÅR SENERE
Tiden er inne.
Tekster. P.S. Mannes